I dagens avsnitt: En katastrofal urspårning...
Hela hjulet är borta!
...skapar stor skada när 10000 ton grus ska levereras.
För boende i vildmarken handlar det bokstavligen om liv eller död.
Jag vet inte om den håller för din vikt.
Jag har jagat hela mitt liv.
Alla äter alla, här råder djungelns lag.
Gå aldrig hemifrån utan ditt vapen.
Fairbanks - den nodligaste utposten på Alaska Railroad.
06.00. Bill, George och Davy ska utföra en stor-
-och väldigt viktig leverans.
Vi kollar vagnarna snabbt, Davy.
Tåget är 1,6 km långt och lastat med 10000 ton grus.
En tung transport för teamet.
Grus är nog Alaskas främsta handelsvara.
Alla företag behöver gruset så fort som möjligt.
Det är ett viktigt och högt prioriterat tåg.
Jag kollar att låsen fungerar.
Är farten 90 km/h och en dörr öppnas-
-åker gruset ut och tåget spårar ur.
Den katastrofen har vi inte råd med.
- Kan vi köra nu? - Ja.
Då ger vi oss i väg!
De ska frakta den tunga lasten över 560 km.
Förrädiska sluttningar, lavinområden och vägkorsningar-
-är några av hindren under färden.
De har redan ont om tid-
-och måste vara framme om 12 timmar.
Först ska vi ta oss ner från den här kullen.
Vi fraktar 10000 ton, så det blir dagens första uppgift.
Jag känner hur vi blir knuffade.
Ja, tåget knuffar mig nedför kullen-
-så farten får hållas nere.
Jag måste kunna stanna inom en kort sträcka.
Jag har sett vad ett monstertåg med last på 10000 ton kan göra.
Man måste kontrollera tåget, annars råkar man illa ut.
400 kilometer söderut, på en frusen sjö-
-32 km från staden Talkeetna...
...börjar den 61-årige OC sina dagliga rutinsysslor.
Nu så.
Han borrar genom 25 cm is för att ta upp veckans vattenranson.
Steg ett. I vildmarkslivet ingår det att hämta vatten.
Det är enklare att pumpa. För längesen använde jag en skopa.
Jag har uppgraderat.
Jag flyttade hit 1979 och har bott här sen dess.
Det tog 18 år att få hit alla grejer.
Allt kom på stigen och sen sågade jag upp virket.
Det är jobbigt, man har fullt upp hela tiden.
Man jobbar varje dag, och kan inte titta på utsikten.
Man måste kunna allt, annars klarar man sig inte här.
Jag tycker om vildmarken. Är det konstigt?
Titta så fridfullt.
Många gillar nog inte vildmarken.
Nedanför den kullen är det inte så fridfullt längre.
Det är stressigt i Talkeetna, så vi bor inte där.
Vi är ute på vischan.
Vi såg många björnspår när vi först kom hit-
- så jag byggde en flotte och sov ute på sjön.
Här sov jag tills stugan fått väggar.
Man sover inte bra här ute.
Björnar är stora, jag har haft dem inne i mitt tält. Det är inte roligt.
OC har levt hela livet bland vilda djur.
Jag har jagat hela mitt liv.
Mina fällor ger extra pengar.
Pälsen jag säljer måste vara prima. Ju kallare desto bättre päls.
Maten är gratis. Är man bra kostar den bara en kula.
Man får 500 kilo älgkött.
Jag sköt den älgen förra året.
En svartbjörn jagade älgen, så jag sköt den med.
Piggsvin kan jag skjuta och äta.
Tyvärr, herr Piggsvin. Alla äter alla.
Kaniner äter kaniner, fåglar äter möss och störst vinner.
Här råder djungelns lag.
OC tänker fiska närmare stuga i sommar-
-där inga björnar finns.
Förra vintern måste han överge sin båt vid flodstranden.
Nu är den fastfrusen-
- så den måste räddas innan smältvattnet spolar bort den.
Den floden heter Clear Creek, och båten är begravd i snön.
Jag ska gräva fram den-
- och dra den till stugan med snöskotern.
Först tar han sig 6 km till järnvägen-
-där en vinsch ska lämnas av.
Sen går han till floden, letar upp båten, gräver fram den-
-och drar den tillbaka till stugan.
Jag såg några björnar där båten finns.
Jag sköt en, på 6 meters avstånd.
Jag har alltid vapnet med mig.
Gå aldrig hemifrån utan gevär. Det är regel nummer 1 i Alaska.
Gevär för björnarna, snöskor och skyffel.
Då kan vi ge oss i väg.
Efter mer än 35 år i vildmarken-
- underskattar OC aldrig farorna med att leva här.
Man måste vara uppmärksam.
Man kan snabbt råka illa ut.
Men det gör livet mer äventyrligt.
225 km norrut, innan godståget kommer-
- patrullerar Mike Hoadley och John Barber längs spåret.
Deras jobb är att isa av frusna avloppsrör - kulvertar-
-som leder bort smältvattnet.
Vattnet ska rinna.
Det kommer nedför bergssidan-
-och måste kunna ta vägen nånstans.
Det ökar snabbt. Mycket mer än i går.
I går fanns inget vatten här.
Det stiger snabbt. Om en dag, eller en halv dag-
- fryser vatten på spåret och orsakar problem.
Vi får vatten över spåren-
-och det blir isbildning.
Vi får is på spåret och tåg spårar ur.
Ner med tunnan. Vi tar träkol, fotogen, diesel-
- och förhoppningsvis värmer det upp vattnet.
Då kan diket torka ut.
Vi använder vanlig grillkol och dieselolja-
-utan att elda upp oss själva.
Vi grillar varje dag.
Vi kollar fler ställen.
Det är säkert lika mycket is där.
Den här kulverten tinar upp.
Mike och John ger sig i väg till nästa kulvert.
Våren kommer rätt snabbt.
Man ser snöbollar rulla ner...
Ett dåligt tecken.
Stanna, stanna!
I dagens program...
- Stopp, stopp! - Vagnen spårar ur.
Mike och John drabbas av en urspårning.
Hela hjulet är borta. Hela hjulet lossnade.
Det är fastkilat under däcket...
- Får du loss det? - Det går inte.
Det är fastkilat.
Tåget fraktar 10000 ton grus-
- och ska passera här om mindre än fem timmar.
Då måste spåret vara rent.
Vi är pressade, och tåget kommer.
Vi kan nog inte lösa det här utan att stoppa tåget.
Det vill vi aldrig göra.
Nåt sånt här har aldrig hänt.
Det här är en katastrof.
Söderut, på deras 80 tunnlands tomt i Denali Park...
...håller Taras och Staci Genet på med att stapla ved.
De måste hålla sin 50-åriga stuga varm.
På natten kan det bli många minusgrader.
Vi behöver bara ved för några dagar.
Man vill inte göra det här på natten, i underkläder.
Taras och Staci har 65 km till närmaste stad-
-och måste klara sig själva.
Vi har bott här i nästan tio år.
Min far skaffade stället när man fick bidrag till sånt.
Han grundade en guidetjänst på Denali.
Han besteg Denali nästan 30 gånger. Det är Nordamerikas högsta berg.
Den första expeditionen var han med på.
Han var en riktig äventyrare-
-och dog på Mount Everest 1979.
Han skaffade den här tomten i nationalparken.
Vi kan alltid vandra i väg, och det blir en jobbig vandring.
Den tar nio timmar, genom höga ormbunkar och buskage.
Det är bäverdammar, man tar av sig kläderna och vadar med packningen.
Taras kollar kartan, jag går bara vilse bland kärren.
Hundarna är alltid med-
-så geväret får vara hemma.
Hundarna är vårt skydd mot björnar.
De jagar bort björnar och älgar.
Vi försöker vara helt självförsörjande-
-men det är svårt att vara det i dag.
Fast vi klarar oss bra.
Vi förlitar oss på naturen när vi lever här.
Vi gör upp en brasa.
Det ska bli varmt.
Titta, vilken rök. Jag kan knappt se elden genom den.
Kaminen är gammal och farlig. Den har stora sprickor.
Ja, det är en spricka hela vägen.
- Vi får stänga. - Ja, det gör vi.
Det är för farligt.
Det ryker, flyger ut kol och är väldigt farligt.
Stugan är byggd av trä så om nåt tar eld-
-brinner den upp snabbt.
Kaminen är viktig för oss. Den värmer upp stugan-
- smälter vatten och vi lagar mat på den.
Vi behöver kaminen för att överleva.
Staci har ordnat så ett tåg kommer med en ny kamin.
Hon och Taras ska hämta den 25 km bort.
Men en skada gör att de får vara extra försiktiga.
Jag kom emot kol och brände handen.
När vi blir skadade-
- åtgärdar vi det med den kunskap vi har.
Det är jätteviktigt att inte bli infekterad här ute.
Om en infektion sprider sig-
- till lemmar och organ kan tillståndet bli kritiskt.
Vi sticker ut. Dags att ge sig i väg nu.
160 kilometer bort är Bill, Davy och George på väg-
-med 10000 ton grus mot Anchorage.
Det har uppstått ett fel nånstans.
Vi får ta reda på vad det handlar om.
- Höger sida, axel 92. - Nånting är fel.
Här är Anchorage. Vad sa er kontroll? Kom.
Överhettat hjul. Axel 92. Vi stannar och tar en titt.
- Bra. - På med ytterkläderna.
Vi stannar. Det är runt 20 vagnar bakåt, Davy.
Vi tar en titt och ser vad det handlar om.
George och Davy går för att se efter det överhettade hjulet.
Här är vagnen. Handbromsen är ur.
Jag vet inte vad det beror på.
Är hjulet varmare än 150 grader blir det överhettat.
Innan hjulet trasas sönder blir vi stoppade.
Här är det varmt.
Det är 190 grader, påtagligt varmt.
Inte bra. Vi får vänta tio minuter tills temperaturen sjunkit.
- 4007, koppla ur bromsen. - Jag kopplar ur.
Allt annat var urkopplat.
Felet orsakas av bromssystemet-
-som är på under färd.
Det orsakar för mycket friktion.
Bill kopplar ur bromssystemet-
- så George och Davy kan hitta var felet finns.
Kolven är varm, den kopplar inte ur.
Om den inte gör det har vi problem med vagnen.
- Så där. - Nu är det bra.
- Fantastiskt. Goda nyheter. - Snyggt jobbat.
Tack. Sätt fart på tåget.
Kom igen, sätt fart!
4007 fortsätter norrut. Ursäkta uppehållet-
-men vi är genast i gång.
Längre fram plogar man snö från spåret innan tåget kommer.
Flera snöplogar och schaktare har kallats in för att göra jobbet.
Men Guy Hickling kämpar med att få i väg en viktig maskin.
Axeln har gått av, och maskinen står på spåret.
Vi behöver den maskinen-
- annars kan en lavin stänga av hela järnvägsnätet.
När mekanikerna kommer kan vi sätta in en ny axel.
Mekanikerna RC och Steve gör sig redo.
Lägg lådorna bak i bilen.
De tar landsvägen för att laga Guys snöplog.
Den står stilla nu.
Vi tänker hissa upp den-
- ta bort den gamla axeln, och montera in den nya.
Det är viktigt att den fungerar igen.
Mekanikerna har äntligen kommit.
Vad bra att ni kom nu.
Det finns en spricka i navet.
Den här sitter lös. Den ska vara åtdragen-
-åt det hållet. Så är det inte.
Tåget kommer, vi måste få i gång den här-
- så vi kan ge oss i väg och ta en titt lavinområdena.
Det har snöat hela dagen-
-så vi måste snabbt bli klara.
240 km söderut...
OC åker till sin leveransplats.
Järnvägsbolaget ska leverera en vinsch.
Han måste dra bort sin båt från isen-
-innan våren kommer.
Vinschen är väldigt praktisk.
Jag använder den till att dra stockar-
- och nu ska den dra min båt uppför kullen.
Båten ligger i kanjonen så det blir jobbigt att få fram den.
Jag ska försöka få hem den.
Det är dagens uppgift.
Jag har vinschen åt OC här.
OC har varit här rätt länge-
-och ibland hör han av sig.
Då vill han ha nåt avlämnat.
Vi försöker hjälpa de som bor i vildmarken.
Alaska Railroad är deras enda transportmedel.
Det är så de får mat-
-förnödenheter, sina båtar-
-kylskåp och allt annat.
28 stannar.
Jag lämnar den här åt OC på hans leveransplats.
Sen kan han hämta den.
4328, allt klart.
Tack gode gud för Alaska Railroad. Den här räddar liv.
Tack vare järnvägen har OC vinschen han behöver.
Men tåget tar honom inte till båten.
Han måste göra färden in i vildmarken ensam.
Jag ska hämta min båt.
På en 560 km färd mot Anchorage-
-ska Bill, George och Davys godståg-
- passera ett lavinområde där snö sätts i rörelse.
Vi närmar oss området-
-så jag måste köra riktigt långsamt.
Vi kollar efter is, stenar, jord, snö...
Allt som kan hamna på spåret.
Vi kör varsamt-
-och försöker undvika förseningar.
50 km längre fram, mitt i lavinområdet-
- kämpar RC och Steve med att laga Guys trasiga snöplog.
Försiktigt.
Han behöver få i gång den snabbt.
Man måste få bort lös snö som kan sätta i gång en lavin.
- Är du redo? - Ja!
Kom igen!
Få se om vi får upp den tillräckligt.
Den måste upp en bra bit.
Lyfta den 25 ton tunga jätten-
- och byta ut den trasiga axeln är inte enkelt.
Vi är mekaniker, nu gör vi det här.
Vi lyfter... och tar bort hjulen.
Sen sätter vi dem där.
- Är du redo för fiaskot? - Ja.
Tack.
RC ska sätta det nya hjulet på plats-
- med de gamla sprintarna, som nu sitter fast.
De är förseglade där.
Det suger om de inte lossnar.
Nu måste vi ta fram en brännare.
Vi värmer upp runt sprintarna så hålen utvidgas-
-och vi kan knacka ut dem.
Värm upp runt om.
Tåget kommer så vi måste skynda på.
Annars riskerar vi att försena tåget.
Helt otroligt att de här småsakerna hindrar oss.
40 km söderut i Denali Park.
Taras och Staci skyndar till persontåget-
-som har med deras nya kamin.
Kom igen!
Kaminen är viktig i deras kamp-
-mot den kalla arktiska temperaturen.
Hoppas de hinner.
- Upp? - Ja.
Står den här kan de se den.
Hoppas vi inte har missat tåget.
Jag hör det. Där är det! Härligt, det kommer.
Tar du på den sidan? Försiktigt.
- Jag har grepp. - Jag sätter en fot på släden.
Vad kul, vi fick den.
Det är en helt okej kamin.
Släden får inte gå sönder när vi kör över guppen.
Då kör vi tillbaka.
Utan en kompis med sig skulle det vara jobbigare.
Staci gör allt enklare för mig.
Längre fram...
Mike och John kämpar med att få i gång den urspårade bilen.
- Hjulet måste bort. - Hur gör vi?
Tåghjulet har lossnat från sin axel-
-och ligger fastkilat bakom däcket.
Godståget ska passera om mindre än tre timmar.
Jag vrider på ratten-
-så kan vi kanske vicka loss det.
- Är det allt? - Ja.
Vrid så långt du kan, och stanna där.
- Kan du stanna där? - Ja.
- Här! - Fint.
- De ser utslitna ut. - Ja.
- De håller inte fast hjulet. - Vår bil står stilla.
Naturligtvis kommer det ett tåg.
- Tåget kommer allt närmare. - Jag har inte glömt det.
Nån måste hjälpa oss.
- Jag ringer. - Det är ingen bra dag.
Vi har spårat ur-
-och behöver hjälp.
Finns det nån i området som kan rycka in?
Jag vet inte hur vi ska ordna det här.
Utanför Talkeetna kommer OC till en enslig flod-
- där han lämnade sin båt före vintern.
Båten är fastfrusen i isen.
Det handlar bara om lite arbete, tror jag.
Han tänker dra loss båten och ta den närmare sin stuga.
Här brukar det finnas grizzlybjörnar.
De fiskar och går uppför kullen. Jag ser färska spår där nere.
Det är björn eller älg. Båten finns där nere vid floden.
Då så. Hoppas det går bra.
OC ska först ta sig ner 90 meter till flodstranden-
-där båten ska finnas.
Han letar efter repet som han förtöjde med.
Här är det. Det finns kvar.
Den bör glida fint på snön.
Man måste ha den rätta viljan.
Jag har tyngdlagen emot mig.
Repet är bara 60 meter långt-
- så OC måste dra båten för hand innan han kan använda vinschen.
Jag glömde att den är så stor.
Jag vet inte... Kan jag dra den ända upp?
Utanför Healy förbereder man sig för strid.
Vi har haft den värsta vintern på länge.
I dag använder vi en plog-
-och tar bort snön från spåret.
Vi gör en säker passage för tåget-
-bakom oss.
Teamet består av tre man.
- Frågor? - Vad händer om vi får flatljus?
Du har stor erfarenhet och kan säkert känna dig fram.
- Vi börjar ploga. - Ja, snön är djup.
Plogen är det bästa vapnet för att få bort snön från spåret.
Den är 6 meter hög och drivs av tre lok på 4000 hästkrafter.
Den gigantiska snöplogen tar bort hundratals ton snö.
Det verkar komma en snöstorm. Bra att vi är här.
Vi tar hand om järnvägen.
Det är viktigt med bra kommunikation.
Plogen tar bort snö på spåret.
- Sänk plogen. - Plogen sänks.
Det är nervöst att sköta plogen.
Man måste vara uppmärksam-
- så man inte förstör detektorer, märken och annat.
Kör man på nåt finns ingen återvändo.
Vi är framme vid bron, Chuck. Det blir trångt.
Vi tar det lugnt när vi kommer till broarna.
Nu är vi över.
Det blir värre sen.
Ju högre upp, desto djupare snö.
Då börjar det roliga.
Längre fram på spåret...
RC och Steve kämpar med två sprintar på en trasig axel.
De måste få bort dem innan de kan laga Guys snöplog.
Den rörde sig lite.
Maskinen behövs nu så det stora godståget kan passera.
Vi värmer upp här.
Det gör att hålet utvidgas.
Förhoppningsvis kan vi dra ut sprintarna sen.
Så där.
- Då så. - Då kör vi!
På tre. Ett, två, tre...
Lite till, lite till... Stopp.
Snyggt jobbat. Vi gjorde det säkert.
Bort från spåret, tåget kommer!
Tåget kommer. Alla är glada, chefen är glad.
Dags för en kall öl och vila.
På godståget gör sig Bill, Davy och George redo för en kontroll-
-och en rutininspektion.
Man söker efter fel eller problem medan tåget passerar.
CB9 till 4005.
Ni saknar en bromssko på första vagnen bakom motorn.
Uppfattat. Tack.
Vi får stanna och titta på det.
Ja, vi stannar och kollar.
Jag har redan jackan på mig.
Jag hjälper dig med bromsskon.
Kom igen, det är bråttom.
Varje minut kostar.
Mitt inne i Denali National Park-
- har Taras och Staci hämtat en ny kamin till sin stuga.
Vi går hitåt, mot floden.
Där finns poppel till min brännskada.
Taras brände handen och de söker ett naturligt läkemedel - poppel.
Det ska hindra en infektion.
Jag vet att det finns poppel där.
Det är nu man ska hämta den-
-för knopparna börjar slå ut.
Där finns poppel. Jag tar av ryggsäcken och klättrar.
Vi tar några grenar. Jag ska försöka undvika ett fall.
Var försiktig.
Jag vet inte om den håller för din vikt.
Jag tar en frisk gren. Så där.
- Hurra! - Kan du stoppa dem i ryggsäcken?
De har poppeln.
Nu måste de ta kaminen tillbaka till stugan-
-innan det blir mörkt.
Vi får ta oss genom skogen.
På den frusna floden Susitna utanför Talkeetna-
-är den 61-årige OC-
- ensam när han drar sin båt uppför en brant.
Snön är mjuk. Ingen sa att det skulle gå enkelt.
OC använder en vinsch för att dra båten-
-innan vårsmältan spolar bort den.
Han vill fiska på en sjö närmare stugan i sommar-
-där inga björnar finns.
Jag fäster repet i båten-
-och låter vinschen dra upp den.
Det krävs bara lite arbete.
Det går, ett hack i taget.
Det här blir svettigt. Men jag känner att jag lyckas.
Jag vet att en kall öl finns 6 km åt det hållet.
Jag kör hit snöskotern och drar.
Om jag kan undvika att fastna.
Så där. Var är den där ölen?
Det var svårare än jag trodde.
Men nu är vi på väg hem.
Bara inte repet går av nu.
275 km längre bort...
Snabba på, vi har inte gott om tid.
Godståget med 10000 ton grus-
-har fått stanna en andra gång.
Det kan vara fel på bromsarna igen.
Här ska det vara. Vi tittar.
- Ja. - Det där gillar jag inte.
En bromssko är farligt nedsliten.
Den måste bytas ut.
Det är bromsskon.
Få se om vi kan röra på den.
George kämpar-
- och försöker sätta den nya bromsskon rätt.
- Den gör motstånd. - Ge mig en sten.
Det kan funka.
- Det gillar jag. - Bra gjort. Snyggt jobbat.
Lagarbete. Nu drar vi.
Bromsskon är åtgärdad-
- och godståget fortsätter färden mot Anchorage.
65 km längre bort...
Det ser ut som Jim.
Vi visar den röda flaggan.
Maskinisten Jim Potter kommer med en grävmaskin-
- och släp för att ta bort den urspårade bilen.
Får bilen plats på den?
Det är första gången jag försöker.
Godståget är en halvtimme bort och måste leverera i tid.
Ingen tid att förlora.
Hej, Jim. Hur är det?
- Hur får vi upp bilen? - Jag har nåt för den saken.
Vi använder grävaren.
De tänker dra upp bilen genom att använda grävaren-
-och starka remmar.
- Vad ska du göra? - Sätta ihop de här.
- Ser det bra ut, John? - Ja, vi kan sätta i gång nu.
- Försök lyfta upp den nu. - Uppfattat.
Var med på att vi kan säga stopp.
Fortsätt. Stopp!
- Vad var det? Rampen? - Ja.
Vi har stora problem.
Bilen har krängt av rampen.
- Inte ens nära. - Vi har ett stort problem.
Vi sitter fast på rampen.
Vad ska vi göra? Vi är körda.
Godståget närmar sig, det är bara 16 km bort.
- Hur ser det ut på din sida? - Okej.
Min sida är alltid... . Vad är det?
Jag försöker få in remmen här under.
Bra idé.
Vi drog remmen under rampen.
Hissa upp, kanske 5 cm till.
Hoppas det fungerar.
Remmarna är nu under bilen.
Mike och John försöker få upp den på rampen igen.
- Är alla redo? - Lugnt och fint, Jim.
- Långsamt. - Lugn, lugn...
Den kommer upp.
Det ser bra ut!
Den har lämnat rampen.
Så där. Den är på plats.
Snyggt jobbat, Jim. Tack ska du ha.
Nu måste vi härifrån.
Tåg är viktiga.
Nu drar vi.
Om bara några minuter-
-passerar godståget mot Anchorage.
Samtidigt i Denali Park...
Tara och Staci är tillbaka vid stugan med sin nya kamin.
- Vi fick hem den. - Nu kopplar vi in den.
Jag går upp på taket. Ge den till mig.
Försiktigt. Skär dig inte på plåten.
Akta taket.
Ta emot och låt den långsamt passa in.
Så där.
Nu får de värme-
- och kan laga till en brygd för Taras brännskada.
Man värmer olja som löser ut medicinen inuti.
Sen tar man bivax och vitamin E, om man vill.
- Så där. - Hoppas det botar.
Är det glycerin?
Jag luftar såret och stryker på det här.
- Vi grejade det. - Tack.
320 km söderut, utanför Anchorage...
En kille gömde huvudet i handen-
-och gjorde så här.
"Ännu ett oändligt långt tåg."
De sista kilometerna på den långa färden-
-är de mest prövande.
Det är stressigt. De senaste 20 minuterna-
-har vi kört ner mot Anchorage.
Signaler och järnvägsfolk jobbar-
- och vi vill komma fram utan dröjsmål.
Hittills går det bra.
Vi har bytt bromsskor och det har varit jobbigt.
Jag är slut.
När du gjort pappersjobbet är vi klara.
Absolut, det ordnar sig.
- Bra, 4005. - 4005 stannar.
- Uppdraget utfört. Kom. - Det är en bra dag.
Vi levererade gruset till kunden.
Snyggt jobbat.
Kom hit, killar!
180 km norrut har OC kommit hem med sin kära fiskebåt.
Ja! Jösses!
För att fira unnar han sig en sällsynt lyx i vildmarken.
Mitt varma bad.
Aluminium och en kamin är allt man behöver.
Utsikten är fin.
Vattnet håller sig varmt.
Blir det för varmt lägger man bara i lite snö.
Det är en lyx vi har i vildmarken.
Det är inte dumt. Riktigt skönt, faktiskt.
Härligt.
Jag behöver inte mössan.
Text: Christer Jonasson www.btistudios.com